Seriálové křižovatky
Nepatří todleto taky někam?
Tohle se musí spojit s tím bílým kabelem.
- Bílým kabelem. - Ano.
Na konci 80. let doslova vybouchnul na naše obrazovky nový sci-fi sitcom.
Nejen, že zaznamenal ohromný divácký úspěch,
navíc se zároveň stal kultovním fenoménem.
Nebo s tím žlutým kabelem?
Ano, měl to být ten žlutý.
Červený trpaslík
Měli jsme kolem 9 milionů diváků.
Na druhém programu!
A všichni nemohli být blázni, že jo?
Musel jsem přijmout existenci spousty fandů Červeného trpaslíka
"trpaslíkovců" nebo "magorů", kteří jsou seriálu ohromně oddaní,
a to způsobem, který jsem si ani neuměl představit.
Mělo to víc a víc fanatických fandů a víc a víc opravdových, zarytých příznivců.
Pořád mají srazy a cony. Je to obrovské.
Lidi obvykle popisují fandy Trpaslíka jako...
sci-fi blázny v černých tričkách.
Ale to, co nechtějí slyšet, je, že poměr muži-ženy je 50 na 50.
Nechtějí slyšet, že polovina publika jsou ženy.
Kdo by si to pomyslel, Červený trpaslík. Vždyť je to sitcom ve vesmíru.
Řeknete si: "Ježiši, to snad ne!"
Tak co způsobuje, že Červený trpaslík je tak vášnivě zbožňován?
Osm sérií, nespočet knih a her.
Od prvního uvedení v roce 1988
vášeň roste
a zájem o dlouho slibovaný film je silný jako nikdy.
K odhalení, jak všechny části komedie zapadly do sebe,
musíme cestovat zpět v čase k prvním křižovatkám,
které vedly ke vzniku Červeného trpaslíka.
Na konci 70. let zběhli z vysoké Rob Grant a Doug Naylor.
Škrábali scénáře pro živé skeče na rádiu BBC.
Pro tzv. "Živé zkrávy" a rozhlasový pořad "Syn klišé".
Jejich první vymyšlený prototyp charakteru
muže opuštěného ve vesmíru jen s palubním počítačem
byl Dave Hollins, vesmírný kadet.
Byl to počátek opravdu Velkého třesku.
ROB GRANT, scenárista: S Dougem jsme vždycky chtěli napsat sitcom
tohohle druhu a všechno ostatní byly jen kroky, které k tomu vedly.
Další velká postava v příběhu Červeného trpaslíka je Paul Jackson.
Producent, který prorazil v roce 1982 se seriálem Mladí v partě.
To přišlo po výpomoci u seriálu Cannon a Ball
a předtím, co poprvé pracoval s Grantem a Naylorem
na sérii skečů zvané "Výkop 80. let" v roce 1981.
Jím jídlo z bufetu už skoro 18 měsíců
a budu v tom pokračovat, dokud můj spoj prostě nepřijede.
Během psaní radiového "Syna klišé"
Grant a Naylor spolupracovali na Jacksonově seriálu "Tři toho druhu".
Psali texty pro Tracey Ullmanovou, Lennyho Henryho a Davida Copperfielda,
potom pracovali pro Jacksona a komika Jaspera Carrotta na "Carrotově flámu".
Vítejte u soutěže "Poznej, kdy lžu"...
Měli jsme jádro týmu tvůrců, asi sedm lidí.
Psali jsme v kanceláři, což je nezvyklé. Scenáristi běžně píší doma a pak si to posílají.
Přizval jsem je k tomuhle týmu a oni se stali jeho velmi důležitou součástí.
První slovo je "unilateralita". Tak, pane Healey?
Unilateralita je procházení nejaderným obranným jištěním...
V seriálu hrál Chris Barrie,
který byl schopen zahrát sám Alibabu a 40 loupežníků.
Pane Foote.
Unilateralita znaméná, že ééé...
Ale Grant a Naylor mířili výš. Proto požádali Paula Jacksona o radu.
Řekli jsme: "Chceme napsat sci-fi sitcom."
A on řekl: "Řeknu vám jen jedno.
Producenti v televizi nesnáši sci-fi."
Nějaký hlavoun v BBC prostě určil,
že sitcom je pohovka a dvě křesla.
ED BYE, režisér: Že to není létání vesmírné lodi
a kilometry prázdných chodeb a poslední člověk ve vesmíru, zmutované kočky,
hologramy a zmatení roboti.
DOUG NAYLOR, scenárista: Zamítli to třikrát,
my to nepřepisovali a prostě to posílali zpátky
a Paul trval na tom, ať si to znovu přečtou, že prý to nebylo všechno.
Opravdu v to hodně věřil.
Mezitím Grant a Naylor převzali kontrolu nad satirickým pořadem
"Gumáci", kde také účinkoval Chris Barrie,
který si rychle udělal jméno jako imitátor.
Imitoval jsem spoustu lidí
jako Davida Colemana. "Úúú... úžasné."
Dělal jsem Ronalda Reagana, tehdejšího prezidenta USA.
- Pa. - Tak zatím, miláčku.
To je ale kočka. Škoda, že vojíždim jen její stát.
Od té doby hrál Chris Barrie v mnoha Jacksonových věcech,
včetně "Carrotova flámu",
pořadu "Baviči" a "Saturday Live" z roku 1985,
kde se potkal s budoucím kolegou.
Jmenuju se Craig Charles. Jsem tu na zvláštní přání místo Islingtonské čety.
John Cooper Clarke to všechno začal,
a pak tu byla spousta punkových básníků.
Žádná modrá řvoucí siréna.
Žádní lidé, křik a běhání.
Jen ucítíš, jak se pálí gumy a poldové už tě nahání.
Chtěli, abych šel k Woganovi, a já tomu nemohl uvěřit.
Protože ten pátek jsem říkal básničku o tom...
jak černoši nemají modřiny.
Ale když je nakopete, teče jim červená.
Bylo to fakt docela drsný.
A oni mi řekli: "Chceš jít k Terrymu Woganovi?" A já řekl: "No jasně!"
Jaro je tu a ptáci pějí. Ze stromoví a listů.
Trávníky zase brzy zničí kopačky fotbalistů.
V roce 1985 Paul Jackson přešel do BBC Manchester,
odkud pocházeli Grant a Naylor,
aby produkoval "Šťastné rodinky" Bena Eltona.
Pozor!
A hádejte, kdo hrál po boku Jennifer Saundersové.
Taková ostuda! Toho chlapa by měli vyrazit.
- Ten chlap je mrtvej. - Á, fuj!
Existovaly peníze v rozpočtu BBC Manchester na projekt v následujícím roce.
Říkali tomu "Projekt Paula Jacksona a Bena Eltona"
a mysleli si, že to budou Šťastné rodinky II.
Ale Ben nikdy nechtěl napsat druhé Šťastné rodinky a my to věděli.
Jen jsme chtěli ty peníze ušetřit. Tak jsme to takhle nechali.
Oni hledali něco hodně zvláštního,
protože nechtěli zapadnout do tradičních kolejí.
Protože existovala obrovská rivalita mezi BBC Manchester a BBC Londýn.
A tak kdyby se sekli, chtěli říct:
"Zkusili jsme něco nového, originálního."
A to měla být jejich výmluva.
Poslali mi první scénář Červeného trpaslíka a já si ho zamiloval.
Protože to vlastně není vesmírná komedie, je to klasická dialogovka.
Jsou to dva chlápci, co se nenávidí, v situaci, kdy nemůžou od sebe.
Červený trpaslík zakotvil v BBC Manchester.
Konečně byl astronaut připraven ke startu.
Vlastně jsme vpadli dovnitř zadními dveřmi.
Poprvé jsme dopsali pilot v roce 1983.
A až do roku 1988 ho nikdo neviděl.
A tak se, i přes odpor producentů BBC ke sci-fi,
v roce 1988 Šťastné rodinky II proměnily v Červeného trpaslíka.
A Grant s Naylorem teď měli i podporu Paula Jacksona.
Tak kdo by měl hrát intergalaktický pár?
Hvězdné obsazení slibovala jména Alfreda Moliny and Alana Rickmana,
které zajímaly role Listera a Rimmera.
Tento týden na "Cestě světem" Craig Charles.
Ale tohle obsazení nevyšlo,
a tak odpověď přišla nečekaně od Wogana.
Chtěl jsem, aby si Craig přečetl scénář,
protože jsem měl náznaky,
že Kocour vyznívá rasisticky
a že by to při castingu Kocoura zavánělo znevažováním.
Řekl jsem si, kdo jiný by si to měl přečíst než takový politicky nekorektní chlap jako Craig.
Poslal mi scénář a zeptal se: "Řekni mi, jestli je postava Kocoura rasistická."
Já řekl: "Ne, postava Kocoura je skvělá.
A kdo hraje Listera?"
Znal jsem ho jen jako básníka. Ale miloval jsem jeho věci a často je používal.
On řekl: "Chtěl bych se zúčastnit konkurzu." Já na to: "Tak jo, proč ne?"
Hledali jsme typ santusáka,
o tom to celé bylo, že poslední člověk je ten nejušmudlanější tvor, co kdy žil.
Rob a Doug mě na tu roli nechtěli.
To Paul Jackson je do toho natlačil.
Rob a Doug fandí Manchesteru United.
A United nesnáší FC Liverpool.
Nechtěli, aby jejich dítě Dave Lister,
poslední člověk ve vesmíru, byl fanda Liverpoolu.
To prostě nechtěli připustit.
A tak se Craig Charles stal liverpudlíkem Listerem.
Ale kdo bude hrát jeho druhou půlku? Toho Laurela, co patří k Hardymu.
Je skvělé vás zase vidět.
Chris Barrie hrál v seriálu, kde bylo třeba víc než jen imitování.
Zeptal se nás na konkurz, což nás trochu překvapilo, protože jsme se znali tak dobře.
Tak to zkusil a byl na konkurzu naprosto skvělý.
Říkali jsme si, že jsme ani netušili, co je v něm.
Listere, zmlkni.
- Jenom si broukám. - Tak přestaň.
S Chrisem Barriem jako řitním alpinistou Rimmerem
byl trpaslíkovský párek kompletní.
Listere, buď tak hodný a nezpívej, nebroukej a netvař se.
Vztah Rimmera a Listera byl dost podobný tomu, jaký jsem měl
na škole se svým bratrem.
Neustále jsme se hádali o něco úplně malicherného.
Tohle je 14B, Listere.
Tohle je 14F. Jsi slepý?
Počáteční nenávist mezi Rimmerem a Listerem nebyla omezena
jen na hluboký vesmír.
Přenesla se také přímo na Zemi.
Nesnášel jsem ho celá léta.
Prostě jsme si nesedli.
Nesedli jsme si.
Napětí mezi herci časem opadlo.
Ale zkraje to učinilo vztah mezi Davem Listerem
a jeho nejbližším nadřízeným Arnoldem Rimmerem více uvěřitelným.
Dva muži žijí ve vesmíru na konci potravního řetězce
a čistí jídelní automaty na těžařské lodi Červený trpaslík.
Lister musí do stázové komory
jako trest za vpašování kočky na loď.
Během té doby pronikla na loď radiace
a celá posádka Červeného trpaslíka zemřela.
O tři miliony let později
Lister vychází ze stáze jako poslední žijící člověk.
Promluvit si tak může jen s lodním počítačem Hollym.
A kdo bude hlasem Hollyho?
Dobré ráno, Dave. Teď je pro tebe bezpečné vyjít ze stáze.
Přejdi prosím do řídícího centra vyslechnout hlášení.
Role Hollyho připadla Normanu Lovettovi.
Ten hostoval v seriálech jako "Mladí v partě",
"Saturday Live" nebo v Eltonových "Šťastných rodinkách".
Skutečnou roli měl v seriálu "Nezmeškejte Ruby Wax".
Role Hollyho měla být původně pouze hlasová,
ale Norman Lovett měl jiné představy.
Proč je tu všude takovej sajrajt? Co je tohleto?
To je zásobovací důstojník Olaf Petersen.
Od začátku jsem si říkal:
"Chci být normálně vidět."
Asi v tom hrálo roli ego.
Takže všichni jsou mrtví? Jsem tady úplně sám?
- Prakticky řečeno, ano. - Co myslíš tim prakticky řečeno?
Ahoj, Listere.
Dlouho jsme se neviděli.
Rimmere! Ty seš hologram?
Ano. To proto, že jsem mrtvý.
Rimmer se také změnil v prach jako ostatní.
Ale Holly ho oživil jako hologram, aby udržel Listera při smyslech.
A důkladně naštvaného.
Poslouchej mě. Prostě zmlkni.
Další člen posádky, který vtrhl na palubu, byl Danny John-Jules.
Danny byl první, kterého jsme viděli. Nevěděl o tom, měl tehdy půl hodiny zpoždění.
A když přišel, byl naprosto skvělý, legrační a zpožděný.
Jak vypadám?
Jeho představení bylo famózní. Uměl to roztočit.
Vypadám dobře.
Danny John-Jules poprvé promluvil v TV seriálu "Tři toho druhu",
dalším Jacksonově díle, ale vždycky byl hlavně tanečníkem.
Nechtěl jsem, aby z něj byl takový méďa Béďa.
Nechtěl jsem, aby to byl takový trouba.
Ale bylo to dost těžké, když jsem měl víc make-upu než Diana Ross.
Navíc v tom růžovém obleku.
Kočka známá jako Kocour se vlastně vyvinula z Listerovy těhotné kočky.
Z té, kterou propašoval na loď před 3 miliony lety.
Radši se trochu zvětším!
Říkal jsem si: "Jak tohle dopadne?
Buď to bude nejlepší věc na světě,
nebo nás všechny zabijou."
Z povedeného páru byla rázem povedená čtyřka.
Skládala se z básníka, imitátora,
komika a tanečníka. Co bude dál?
Jmenuju se Kryton.
Jsem robot sloužící na Nově 5. Měli jsme hroznou nehodu.
Celé léta Doug říkal, že bychom měli mít na lodi robota.
Začalo to být dost obtížné. Byli jsme limitovaní. Měli jsme počítač,
který nemá fyzickou formu. Hologram, který nemá fyzickou formu.
Kocoura, který se neprojevoval jako člověk.
A jediného člověka.
Cítil jsem potřebu další, nové postavy.
Dohodli jsme se, že ji připíšeme jako hosta do dílu Kryton.
Těší mě někomu sloužit, pane.
Byl to hit a já pak byl na lopatkách,
tak jsem souhlasil s jeho návratem jako pravidelné postavy.
A co ty? Měl bys někdy udělat něco jen pro sebe.
Pro sebe?
To je poněkud hloupý nápad, jestli to tak smím říct.
Chtěli jsme obsadit stejného chlápka. Jmenoval se David Ross.
Ale David neměl zrovna čas.
Člověkem, který měl čas na to, aby hrál Krytona, byl Robert Llewellyn,
jehož komediální skupina "The Joeys" byla známá ve vodách alternativní zábavy.
Už méně známý byl díky hraní
v seriálu "Dům na rohu".
Byl jsem velmi šťastný, že to nikdy neopakovali. Nebyl to zrovna trhák.
Tak Davey, která to je?
Kdo? Žádná není. Vážně, zeptej se Peta.
- To se Peta vůbec netýká. - Ale týká. Byl na té party.
Byla to situační komedie. Ale bez komedie.
A ty situace byly taky hrozné.
Byl jsem tehdy přesvědčen, že tím má kariéra skončila.
- Tohle je pomeranč. - Je to po...
Je to po...
Je to banán. Nemá to smysl, tohle nedokážu.
Obdivuje lidi a hlavně jejich schopnost lhát a podvádět.
Má rád podrazáky. Myslí, že jsou nesmírně chytří.
A chce se to taky naučit.
- Co je to? - Prosím.
No tak, co je to?
To je pomocník československého policisty mimo službu.
Kryton nám pomohl.
Mohl dělat cokoliv. Mohl být jedním z nás.
Ale byl to robot, takže si navíc všechno pamatoval.
A to bylo super. Dost nám to ulehčilo.
Co je to za podnik?
- Hospoda. - Hospoda?
Ano!
Veřejný podnik, kde se lidé snaží dosáhnout pokročilého stavu mentální inkompetence
opakovanou konzumací fermentovaných rostlinných nápojů.
Pro jejich loď, chodící hologramy a mluvící roboty
si tvůrci brali inspiraci ve sci-fi.
Ale inspirace pro některé postavy a dialogy pocházela z bližších míst.
Některé věci, které jsme řekli,
obvykle ty nejabsurdnější a nejhloupější,
se pak objevily v nějaké podobě v dalších scénářích.
- Řítí se přímo na nás. - Jsou jenom tři možnosti.
Jsme pro ni nepřítel, jídlo nebo partner.
Zabije nás, sežere nebo přeřízne.
Poslouchali nás na obědě a v příští minutě, když jsme dostali scénář,
to všechno, co jsme řekli, bylo v něm. Říkal jsem: "Hej, za to chci prachy!"
Máme mezi sebou příšerný hovado.
Mozek v anální oblasti.
Genitálie malé a neškodné.
Nemají žádnou hodnotu.
Binks Osvícení. Známky primitivního humoru.
Znali jsme ty postavy tak dobře, že jsme se jimi skoro stali...
Ze mě byl takový řiťolezecký, rádoby profesionální typ.
Dobré ráno, Listere. Jak se žije v hippiovském nebi, ty těhotný lenochode...
Mám rád pěkně uklizené, vyžehlené oblečení.
A to se skvěle hodilo.
A Chris Barrie je sběratel.
Má obrovskou kolekci smaltovaných viktoriánských reklamních tabulek.
Z toho vznikly ty telegrafní sloupy.
Zvu vás na přednášku o své sbírce telegrafních sloupů 20. století.
Vždycky se na něco vymluvíte.
Nemáte rádi lidové tance.
Chris je mnohem hodnější chlápek než Rimmer.
A mé hygienické návyky jsou lepší než Listerovy.
Ale tak trochu to vychází z nás.
Craig jednou pozdě ráno přišel do kantýny, zrovna to tam balili.
Ukradl jednu Dannyho klobásu.
A vyklopil trochu hořčice na stůl.
Namočil jsem klobásu, kousnul si a začal jsem s ní ukazovat na Roba s Dougem.
A říkal: "Hele, Robe, fakt mě trápí..."
Zase namočil v hořčici, hryznul si a pokračoval:
"...že ze mě děláte takovýho santuse."
Grant a Naylor to se sci-fi mysleli vážně a vytvořili své postavy i v jiných dimenzích,
aby si rozšířili možnosti.
- Zdravím vás. - Zdravím vás.
- Tak ty seš Listerová. - A ty Lister.
V jedné epizodě potkala posádka své dvojníky
v paralelním vesmíru, kde ženy byly dominantním pohlavím.
Své dvojče poznal i Holly.
- Ahoj, já jsem Hilly. - Ahoj, já jsem Holly.
Paul Jackson byl fér.
Zeptal se mě: "Nevadí, když Hattie bude hrát tvého dvojníka?"
Protože myslím, že když začínala jako komička, říkali jí ženský Norman Lovett.
Byl to můj přirozený styl. Myslím, že jsem tomu nic nepřidávala.
A oni potřebovali pro jednu epizodu někoho s tupým pohledem, jako byl Norman.
Měl bys zaskočit k nám, ať zjistíme co a jak.
Hnedle, ségra.
- Čau, Hole. - Čau, Hil.
Jsem v tom.
Byla jsem přesvědčená, že to bude jediná epizoda,
v které si zahraju, a strašně jsem se těšila.
Říkala jsem si: "Jó, Červený trpaslík!"
A pak mezi II. a III. sérií Norman odešel.
Norman se odstěhoval do Edinburghu
a nemohl jezdit na natáčení.
Rozhodl se tedy, že seriál opustí.
Nové IQ: 68
Dali mi kus scénáře a řekli: "Můžeš si to přečíst?"
Já si to přečetla, začala se smát a oni řekli: "Jo, zvládneš to i nahlas?"
Takže si asi pomysleli: "Jo, je na Holly dostatečně blbá."
Pozor, něco jsem objevila. Vypadá to jako nouzový signál.
Musím upřímně říct, že se mi to moc nelíbilo.
Protože mi slíbili, že mě vymění za někoho jiného.
To mi slíbili, ale nesplnili.
Ááá. Napříště se z Hattie, která hrála Hilly, stala Holly.
Mezitím Norman začal točit vlastní seriál "Já, Lovett",
kde hrál vynálezce s mluvícím psem.
Ahoj.
Jsem Norman. Žiju tady.
Bylo to o mém životě s mluvícím psem. Hrál jsem vynálezce.
Ukážu vám, co to je.
Trochu surrealistické, ale celkově dost rozdílné.
Myslím, že tentokrát je to terno!
V té době už byl terno Červený trpaslík. A to si zasloužilo oslavu.
Dneska se slaví!
Byl to nejsledovanější pořad celého kanálu a to o miliony!
My měli kolem 8 milionů diváků
a druhý nejsledovanější pořad měl asi 4 miliony diváků.
Taková to byla síla.
Říkali nám, že to vysílají na amerických soukromých kanálech.
Vyráběli i nějaká trička a prodávali to po tisících.
A my si najednou říkali: "A sakra, je to tady."
Jasným znakem úspěchu bylo, že Američané chtěli svého vlastního Červeného trpaslíka.
S pár změnami, samozřejmě.
Jsem jediný živý na celé lodi.
- Všech 5000 lidí je mrtvých? - Jo.
To je skvělé, mám velení!
Herec, co hrál Listera, vypadal jak z Pobřežní hlídky.
Byl jsem na conu v Americe a ptali se mě: "Co si myslíte o americkém pilotu?"
Říkal jsem: "Vy jste Američani, tak co si o tom myslíte?"
A všichni řekli, že to byl děs.
A pak se náhle na vrcholu svého úspěchu
scenáristé Červeného trpaslíka Rob Grant a Doug Naylor
rozhodli jít každý jinou cestou.
Bude to pro Trpaslíka znamenat konec hry?
Vytvořili jsme seriál, vytvořili jsme americkou verzi,
mezitím jsme schvalovali hry
a všechny další věci. Prostě jsem cítil, že toho mám dost.
Chtěl jsem dělat něco jiného.
Je velmi smutné, když dva lidé, kteří jsou přátelé a jsou si tak blízcí,
právě ve chvíli svého největšího úspěchu
náhle z nějakého důvodu, který nikdo nezná, spolu nejsou schopni mluvit.
Musel jsem se rozhodnout, jestli chci pokračovat, a já chtěl.
A ostatní chtěli taky.
Arnoldíčku.
- Dave! - Už nás nikdy neopouštěj.
- Nikdy! - Slibuješ?
- Ó, Listy. - Ó, Rimsy.
Bez Roba Granta zůstal na lodi samotný Doug Naylor.
Obvyklá tradice byla, že nová série přinese nová vylepšení.
Během VII. série zmizel Rimmer, ale bylo přislíbeno, že v VIII. se zase vrátí.
Chris Barrie zatím pro BBC točil
Brittasovo impérium, kde hrál Gordona Brittase.
Dobré ránko, všichni.
Říkal jsem si: "Jó, natočím to."
Ale když jsem si přečetl scénář, říkal jsem si: "A kde jsou ty vtipy?"
Něco vám asi říká, že nejsem ve formě
a že ze sebe asi dělám blázna.
Nějaké nápady?
- Pane Brittasi? - Přesně tak.
Kravata a kapesník spolu neladí.
Hattie, nová Holly, neboli bývalá Hilly,
byla po dvou sériích vyměněna Normanem,
tedy Hollym, kterého Hattie vyměnila předtím.
Ale ženský šarm s Hattie neodešel.
Chloë Annett přišla na palubu jako Listerova bývalá.
A od VII. série to nebyl jen ohoz Kristin Kochanské, který zářil.
Prostory a speciální efekty byly také blyštivější.
Slyšels? Kocour říkal, že křidýlka tancujou.
Ne, já říkal, že nefungujou, a pak jsem se ptal, jestli tancuješ...
To počká.
S ohledem na film jsem si říkal, že jestli chceme víc peněz,
budeme potřebovat herečku.
Šarmantní typ.
A z toho pramenil návrat Kochanské.
Krissie, kde je kapitánova kancelář?
Támhle, jak je napsáno "Kapitánova kancelář".
V prvních sériích hrála
Kristine Kochanskou Clare Grogan,
ale když Doug Naylor vzal Kochanskou zpět,
musela zapadnout mezi chásku úplných pošuků Chloë Annett.
Ta-dá.
Pocházela ze středostavovského prostředí,
a spadla do téhle říše hrůzy.
Dáreček pro vás.
Zoufale se snažila najít v tomhle chaosu nějaký pořádek.
Tak moc jsem se snažila, abych zapadla sem mezi vás.
Dokonce už skoro vím, co je ofsajd.
Ona je fakt princezna.
Rozmazlená princezna.
Oni společně pracovali tolik let.
Pořád vtipkovali a dělali si legraci. A najednou řekli "Akce" a byli v roli.
A já se přitom pořád ještě smála tomu vtipu předtím. Tak zas řekli "Stop".
Myslíš, že mě baví létat vesmírem v téhle konzervě?
Myslíš, že mě baví na téhle lodi vůbec dýchat?
A ke všemu se musím bavit s androidem,
který je posedlý mým šuplíkem na kalhotky.
Takže nejsem sám?
Ne, aha.
Červený trpaslík doletěl na vrchol v roce 1999 po osmi sériích.
A díky svým lačným fanouškům měl místo v Síni sitcomové slávy jisté.
Ale co se stalo s posádkou Trpaslíka?
Chci dnes zkusit něco trochu jiného.
Kdo mi tak může pomoci?
Dělala jsem své pořady léta a nepřestala jsem ani během Červeného trpaslíka.
Takže jsem v tom pokračovala a občas si střihla něco malého i jinde.
Ale myslím, že Červený trpaslík je můj klíč ke slávě.
Je tu šílený král, zvaný je král Jan a ten ví, jak rozdat pár ran.
Rok po Trpaslíkovi jsem hrál v Panně Marianě.
A ten nedá lidem pokoj.
Režisér mi řekl: "Seděli jsme v kanceláři
a přemýšleli, koho pozvat na konkurz role Barringtona."
Mám sýr, cibuli, sůl a ocet,
krevetový koktejl a tenhle kamarád je na trhu nový.
Někdo řekl: "A co ten chlap z Červeného trpaslíka?"
Zbytek je minulost.
Mám tě, sluníčko. Jsi zatčen.
Jak to myslíš? Nic jsem neprovedl.
Danny zrovna hraje v seriálu "Vohnouti",
a objevil se ve filmech Blade II a Sbal prachy a vypadni.
Robert Llewellyn zůstal ve spojení se světem magorů,
pardon, motorů, v pořadu "Smetiště".
Start!
Zavolali a řekli: "Chceš dělat tenhle pořad o mechanicích?"
Já jsem fakt mizerný mechanik,
ale už jsem si přece jen pár věcí na autě opravil.
Takže mě to celkem zajímalo a je ze mě poučený mechanik.
V něčem si je to s Červeným trpaslíkem podobné.
V tom smyslu, že je to zvláštní, kultovní pořad,
na který by se mělo koukat 15 zapálených bláznů,
a přitom je to strašně populární.
Chris Barrie, jako mnoho Britů před ním, zamířil do Hollywoodu, aby se stal komorníkem.
Komorníkem Lary Croft.
A ve volném čase uvádí své "Masivní motory".
V podobném duchu,
Craig Charles zůstal blízko světu robotů, efektů a šprtů,
když převzal "Války robotů" od Jeremyho Clarksona.
Zbytek, jak by řekl Danny, je minulost.
Nabídli mi tenhle pořad "Války robotů".
Pamatuju si, že jsem seděl v kostymérně, koukal do zrcadla a myslel si:
"Co jsem to udělal se svou kariérou?
Tohle je prostě strašný."
Je poražen a mizí v jámě zapomnění.
Šel jsem kolem BBC,
mají tam všude monitory a tak,
a Červený trpaslík byl na jedničce a Války robotů na dvojce.
Říkal jsem si: "Hej, zvěsti o mé smrti byly trochu přehnané."
Robu Grantovi, spolutvůrci tohoto světa,
přinesl život po Trpaslíkovi další sci-fi sitcom jménem "Cizinci".
Zatímco Doug Naylor dře na tom, aby vznikl film Červený trpaslík.
Měl jsem schůzku s velkou americkou filmovou společností.
Řekli mi: "Proč tam nepřeobsadíte britské filmové hvězdy?"
Já na to: "To by nefungovalo, ale koho třeba myslíte?"
A oni řekli: "Co třeba Hugh Grant jako Lister? A co teď dělá Emma Thompsonová?"
Vypadnul jsem hodně rychle.
Studnice dobrých nápadů a vtipností.
Znalec direktiv Sboru, nemá nectností.
Moudrostí trumfuje muže všech hodností.
Náš moudrý, skvělý, krásný Arnie.
Krom všech svých 'nej-' i postrach plovárny.
Museli jsme se prostě trefit, když existují lidé, kteří chodí
s ručně udělaným háčkem na čele
a citují hlášky z pořadu starého 12 let.
Kdo se jenom slůvkem zmíní o tom vymaštěným, prolhaným,
slizkým magorovi, vlastnoručně ho zabiju!
Sigmunde Freude, pukni závistí!